Oroa dig inte. Första dagen hade jag glömt allt jag hade lärt mig.
Första dagen är alltid jobbig. Oavsett hur bra utbildningen gick-
-kan det ändå hända oväntade grejer.
Jag har en kul anekdot, om du är intresserad.
-Har ni träffats? -Nej. - Jag heter Nate.
Jessica.
-Första veckan hade jag grindtjänst. -Vad är det?
Ungdomarna har rätt att dra, men då försöker vi övertala dem att stanna.
-God morgon. -Nate, det här är din nya chef Grace.
Spola slipsen.
Lyssnar du på Mason, ska du veta att han fabulerar en hel del.
-Nattskiftet var rätt lugnt. -Min dåvarande nya chef Grace...
...lät mig sitta vid grinden i tre timmar utan toapaus.
Jag hade ätit tacosen de serverar här, och de har en laxerande effekt.
En 16-årig grabb, jävligt läskig och längre än jag-
-gick ut genom grinden.
Jag var helt grön och fattade ingenting men Grace lät det bara ske.
Mason satt bara där-
-och Wesley log åt mig eftersom han visste att han hade kommit undan.
-Är de ute, får vi inte röra dem. -Grace sa åt mig att skugga honom.
Jag gick tre meter bakom honom i flera timmar.
Så småningom gick han på en buss. Jag tänkte bara på en sak-
-och det var vad tacosen gjorde med min mage, så jag fattade ett beslut.
"Jag måste av bussen, annars skiter jag på mig."
Precis när jag har bestämt mig, lutar sig Wesley mot mig och säger:
"Jag går av nu. Om du också gör det, sliter jag pungen av dig."
-Herrejävlar... -Det är faktiskt sant, jag var där.
-Är du säker på det? -Ja.
När bussen stannade, gick han av. Han stod på trottoaren tre meter bort-
-och stirrade på mig och väntade.
Jag hade inget val, så jag gick av.
När mina fötter tog mark, öppnade sig mitt rövhål-
-och innehållet i min mage rann ut nedför mina ben.
Jag stod där med bajs rinnande nedför låren...
Mina favoritpjuck var förstörda. Wesley stod dubbelvikt och garvade.
Han skrattade så mycket att han...
-Nu kör vi, Nate. -Va?
-Kom igen, Nate! -Spring.
Sammy!
Sammy.
-Släpp mig, era jävla pervon! -Nate, hugg tag i hans fötter.
-Vi sitter här tills du taggar ned. -Tagga ned mitt rövhål, ankknullare!
Jag vet inte riktigt vad du menar med det.
Allt väl, polarn?
Han kom rätt långt. Det är nog nytt rekord.
Hur som helst... Han följde med mig tillbaka-
-eftersom han ville berätta för alla på avdelningen att jag hade gjort på mig.
Han berättade det för alla. Till och min mamma fick höra det.
Har du hört den historien, Sammy?
-Hur går det? -Lysande!
Hur mår du? Har du fått det ur kroppen? Vill du ta dig en lur?
Okej, då ställer vi oss upp.
-Vi ses på kontoret. -Välkommen till Short Term 12.
Här är de boendes akter.
-Hur länge stannar de här? -Högst ett år. Vissa är här längre.
Vi behåller dem tills socialen hittar ett ställe åt dem.
Tom! Borsta tänderna.
Kom ihåg: Du är inte deras förälder. Du ska se till att de får en trygg miljö.
De kommer nog att försöka testa dig.
-Säg bara nej ett tag. -Nej. Okej...
Man måste vara ett svin innan man kan bli deras vän.
Det löser sig.
Boendemöte om fem minuter! - Bäst du har gått upp, Luis.
-Är det så du vill ha det? -Du har fem sekunder på dig.
Du har inte stake nog.
Luis, jag sa åt dig att inte mucka med henne.
Hej, själv. - Inte coolt alls.
-Kendra, kan du föra protokoll i dag? -Kan jag väl.
Boendemötet inleds.
Några kungöranden?
-Inga kungöranden? -Vad är det med er?
Ni ser helt döda ut.
-Vad har du gjort med dem? -Vet inte.
Jag fes utanför, det följde kanske med in.
-Har du skitit på dig igen? -Nej, det har jag inte, Luis.
Det hände en enda gång och du var inte ens här då.
-Det är kul ändå. -Vi har hört den tre gånger i dag.
Det är en bra anekdot.
Om ingen har nåt icke-bajsrelaterat kungörande...
Som ni vet fyller Marcus 18 och måste lämna oss.
Vi ska ha fest i nästa vecka. - Marcus, några önskemål?
-Får jag raka skallen? -Jag menade mat till festen.
Jag vill inte ha nån mat. Jag vill raka skallen.
Okej, så länge jag får hålla i rakhyveln, så...
Nån annan? Mat till Marcus fest?
Vad ska vi hitta på?
Prata inte i mun på varann. - Luis, tack för att du räcker upp handen.
-Vem är den mysko snubben där borta? -Nate.
Var snälla mot honom, det är hans första dag. - Vill du presentera dig?
Som ni hörde så heter jag Nate.
Jag har tagit ett sabbatsår från skolan för att få yrkeserfarenhet.
Jag vill arbeta med underprivilegierade ungdomar.
Vad fan innebär det? Vad menar du med "underprivilegierade"?
-Jag menade det inte så. -Tänk på vad du säger, gröngöling!
Gå in på ditt rum.
Beklagar, polarn.
Nivåer och känslor. Ni vet hur det går till.
-Luis, vi börjar med dig. -Grön. Bra.
Silver. Vilket som.
Short Term 12, det är Grace.
Nu?
Vad säger du?
Om den nya lampan? Man sätter på den genom att vidröra metallen.
Testa.
Cool, va?
Jag har gruppterapi nu. Kan vi prata och gå samtidigt?
Det här är Jayden. Hon ska bo här ett tag.
Hennes pappa är en kompis kompis. En trevlig prick.
-Varför är hon inte med honom? -Han miste sin fru för några år sen.
Jayden har varit strulig och åkt in och ut på olika ungdomshem-
-för farligt beteende. I förra veckan bet hon sin terapeut i näsan.
Hon ska bo här under veckan. På helgerna bor hon hemma.
-Jag lovade ta väl hand om henne. -Jag tar väl hand om alla.
Det är därför jag litar på att du gör samma sak med Jayden.
-När kommer hon? -Hon kan redan ha anlänt.
-Jag gillar ditt namn, Jayden. -Det är ett killnamn.
-Är det? Det tycker inte jag. -Det tyckte Will Smith.
Du får inte ha sånt här på rummet. Vi förvarar dem här ute åt dig.
Jag vet. Inga skärp, inga rakblad, inga saxar, ingen jävla frihet.
-Inga svordomar. -Fan, det glömde jag.
Jag ser mellan fingrarna med den eftersom den var smart.
Jag ska visa dig ditt rum.
-Här är det. -Oj... Så inbjudande.
Sätt upp vad du vill, så länge det är passande.
-Inga bilder på penisar då, alltså? -Bara vetenskapliga.
-Den här är cool. -Den är bara skit.
Om du kallar det där skit är jag avis.
Lägg dina kläder utanför dörren vid sängdags, så tvättar vi dem.
-Du måste ha dörren öppen. -Jag gör inte sånt längre.
Om jag skulle vilja skära mig, lär ingen jävla dörr hindra mig.
-Jag varnade dig. Du åker ned en nivå. -Nej... Vad ska jag ta mig till?
Din inställning hjälper inte nån av oss.
Vad hände med snubben som fick dig att bajsa ned dig?
Han stack igen och två dagar senare påträffades han död.
-Va? -Det är det sanna slutet på historien.
Jag gillar inte den biten. - Ska du inte följa med mig?
Jag måste rensa skallen. - Det var en bra första dag, Nate.
-Hej då. -Vi ses i morgon.
Grace? Du kan komma in.
Testet var positivt.
-Toppen... -Hur känns det?
Jag hade redan gjort sju test hemma, så jag är inte förvånad.
-Nu har du några valmöjligheter... -Kan vi boka tid på lördag?
Vill du inte höra om de andra alternativen?
Okej.
Har du varit gravid förut?
En gång.
-Vilken tid det tog. -Nej...
-Har du kvar den fåniga hatten? -Den slänger jag aldrig.
-Vad gör du? -Du vänstrade ju med din cykel...
...så jag beslöt att laga serranos, tortillas och mammas berömda salsa.
-Det ser ut att räcka till två. -Det betvivlar jag.
-Du behöver inte vara sotis på Floyd. -Har du döpt din cykel?
Ja, vi står varann nära.
-Vad ser du hos honom, egentligen? -Bra grepp, skön sadel...
Hans sadel kan omöjligen vara skönare än min.
Jag tar en dusch. Jag blev alldeles svettig med Floyd.
Jag hatar den där cykeln.
Jävla Floyd.
-Jag är klar med min. -Okej...
Jag är nästan klar.
Vilka galna sistaminuten-ändringar du gör.
Jag är kass på näsor.
Okej, du först.
Fan.
Dina blir alltid så bra.
-Fast jag ser ut som en hemlös. -Ja, faktiskt.
-Vad är det där? -Det här?
Det är en bit avokado som du har i skägget.
-Den har suttit där hela tiden. -Tack för att du berättade det.
Okej, då kör vi.
Ta det lugnt, du kommer att flippa ur när du ser den.
-Lägg av. Den slår du inte. -Den slår jag inte.
-Näsan är faktiskt helt makalös. -Jag försökte få den lite svampig.
-Är det ett skägg? -Nej, jag...
Jag försökte skugga. Jag tycker det ser coolt ut.
-Vad är det jag har på huvudet? -Blommor.
De symboliserar de märkliga tankar din underbara hjärna alstrar.
Varför är du så snäll mot mig?
Snackar vi allvar nu?
Det är enkelt.
Du är den knäppaste, vackraste människa jag någonsin har träffat.
Vad är det?
Det var länge sen du kysste mig så där.
Det var det inte alls.
Vi har inte haft sex på nio dagar och tretton timmar.
Räknar du timmarna?
Har jag gjort nåt?
Nej, du är toppen.
Vad är det, då?
Snälla... Släpp in mig i ditt huvud ibland, annars blir jag tokig...
Gör du det här bara för min skull?
Vill du inte att jag slutar?
Sluta. Sluta!
Helvete.
Vad fan var det, Grace?
Okej, allihop. Ni har nog redan träffat henne.
En ny tjej har flyttat in hos oss. - Jayden, presentera dig.
Bli inte sårade om jag inte är särskilt trevlig.
Jag ska flytta till pappa snart och slösar inte tid på flyktiga relationer.
-Det är inget personligt. -Hon verkar supertrevlig.
Vi får respektera att hon vill vara i fred.
-Okej, vad ska vi spela i dag? -Baseboll.
Vi spelar alltid det.
Du suger på det. Om du blir bättre, kan vi sluta spela.
-Passa dig, grabben. -Lägg av. - Några andra förslag?
-Ja, Sammy? -Kan vi spela "stor och liten"?
-Finns det eller hittade du på det? -Jag kom precis på det.
Okej, du kanske kan förklara det för mig senare.
-Gå på ett led, hör ni. -Jag visiterar rummen.
Hej, Nas.
Okej, nu spelar vi baseboll. - Kom igen nu!
Sammy.
Ta bollen.
-Är du för fin för det här spelet? -Va?
-Är du för fin för baseboll? -Jag gillar inte att svettas.
Connor, kom närmare. Marcus träffar aldrig.
Ska du inte ta det breda slagträet?
-Strike ett. -Det där var ingen strike.
Den satt i mitten. Pallar du inte trycket?
-Du har en stor käft. -Vill du hoppa hopprep med oss?
Nej.
Beklagar, vi får inte...
Det var inte så hon menade.
Strike tre!
Din morsa blir säkert glad över att få träffa dig nästa vecka.
-Vad fan säger du om min morsa? -Vad gör du? Sätt dig på bänken!
Kom, Luis.
-Hur känns det? -Inget vidare. Det var helt sjukt.
-Börjar de bara slåss så där? -Nate, det var inte dig jag frågade.
Förlåt.
Vad fan pågår?
Misshandel och narkotikainnehav.
-Du kan hamna på ungdomsvårdsskola. -Tror du jag bryr mig?
Du muckar ju snart.
Du är smartare än så.
-Jag vet att det är läskigt där ute... -Jag är inte rädd för nåt.
Jag menar bara... Du vill inte hamna i fängelse.
Min pappa har suttit inne i tio år.
Jag vill inte att det ska drabba dig.
Gå raka vägen till ditt rum.
-Vad är det med honom? -Han vill inte åka härifrån.
-Ska jag prata med honom? -Gör det.
Okej, jag låter Marcus spöa skiten ur mig.
Ha det så kul.
Har du några nya textrader du vill testa på mig?
-Det är många "fuck" i dem. -Jag ska inte skvallra.
Det är i stort sett allt.
Så här?
Det spelar ingen roll, jag är 18 och alla fina bilder i skallen har bleknat.
När jag tänker på ludret som uppfostrade mig, bitchen är galen.
Hon kan dra åt helvete.
Din kropp ligger i ett dike i en upp och nedvänd hjärna.
Kallar du dig mamma? Doktorn drog ut mig med två örnklor.
Du fick din lille son att langa knark. Du har inga känslor alls.
Tjacket strömmade ut och du sa att du älskade mig. Du sa: "Sälj mer."
Jag är tio. Låt mig leka med polarna. Du ska vara min mamma.
Okej, jag älskade dig och sålde mer.
Inte den här gången, bitch. Nu är jag starkare än du och slår hårdare.
Inte den här gången. Du ger mig inget val.
Jag är rökt och nästan 18. Bilderna från min uppväxt bleknar aldrig.
Jag hoppas nåt otroligt ska ske, men när livet är skit blir det aldrig så.
Du ska veta hur det är att leva utan att veta hur ett normalt liv ser ut.
Sätt en etikett på mitt huvud, så du vet hur det är att leva ett sånt liv.
Se mig i ögonen, så du vet hur det är.
Se mig i ögonen så du vet hur det är att inte veta hur ett normalt liv är.
Jag vet inte vad jag ska säga, polarn.
Det är lugnt.
Jag måste bara raka skallen.
Tror du Grace kan raka mig?
Jag gillar konsten på väggen.
Tack. Den är faktiskt väldigt upplysande.
Får jag rita med dig?
När jag var nio, tio brukade jag rita av mammas pojkvänner.
Sen sålde jag dem till henne för tio dollar styck.
Hur många hade hon?
Tillräckligt många för att jag skulle kunna köpa en bärbar cd-spelare.
-Du är antik. -De var coola på den tiden.
Vet du vad som är konstigt?
När jag ritade av de där killarna...
...tog det en evighet. Jag höll dem på sträckbänken i 30, 40 minuter.
"Jag ska bara göra några fler skuggor. Jag måste fixa till näsan."
Jag vet inte varför jag gjorde det. Jag hatade dem allihop.
Du kanske försökte hålla dem borta från din mamma.
Ja...
Kanske det.
Är du klar?
Nästan. Jag ska bara göra några skuggor och fixa näsan.
Viktigpetter.
-Nu blir det en nivåsänkning. -Nej... En nivåsänkning.
-Jag som ville spela fotbollsspel sen. -Taskigt.
Okej. Klart.
Vill du se hur du ser ut?
Det blev kanon, Marcus. Kolla i spegeln.
Är det knöligt?
Vad menar du?
Jag brukar ha långt hår... eftersom hon brukade slå mig.
Är det fortfarande knöligt?
Nej.
Inte det minsta. Kolla, själv.
Rätt jämnt.
Baksidan, då? Finns det några ärr?
-Ingenting? -Nej, det ser jättefint ut.
Mason?
Jag måste berätta en sak.
Vad då?
Vi ska ha barn.
-Va? -Vi ska ha barn.
Ska vi?
Okej...
Ge mig en minut.
Vi kommer att klara av det här.
Vi kommer att bli helt fantastiska föräldrar.
Jag älskar dig, Grace.
Så mycket att det är helt sjukt.
Visa mig.
-Man ser inget än. -Kom igen.
Helt sjukt.
-Hörde du om Sammy? -Vad då?
De tog hans dockor i går. Terapeuten sa att han måste lära sig släppa taget.
-Vilket skitprat. -De tillhörde väl hans syster?
Han är inte redo för det.
Det är medicindags, Sammy.
Jag är ledsen, vännen.
Jayden, mediciner.
-Har du sovit gott? -Nej, jag behöver mer antidepressiva.
Jag ska hälsa läkaren det.
Grattis på födelsedagen.
Och...
Mason bakade den här åt dig.
Tack.
Din pappa kommer visst och hämtar dig.
Ja.
Är du glad över det?
Typ.
Hej då, Shawnta.
Håll ett öga på ungarna. - Nate?
Jayden?
Kom igen, du får inte ha dörren stängd.
Håll inte emot. Jade, jag är hemskt ledsen för det här med din pappa.
-Varför får hon inte stänga dörren? -Hon skär sig.
Jag kanske ska skära mig så ni får sparken allihop!
-Kom igen, Jade. -Kalla mig inte Jade, bitch!
Jayden, öppna dörren. Om du öppnar, låter vi dig vara i fred.
Om du inte öppnar, måste vi ta oss in med våld.
-Försvinn från mitt rum! -Ta hennes högerarm. Mot väggen.
-Ett, två, tre. -Ni kan dra åt helvete!
Luis, sätt dig ned.
Du krossar mig, fetto! Släpp mig.
-Du borde gå härifrån, Grace. -Klarar du mig inte själv, Mason?
-Måste du ha bitchens hjälp? -Håll henne hårt, Nate.
-Ja, gör det, Nate. -Beklagar, polarn.
Jayden, det kommer att ordna sig.
Jag hatar dig.
Du behöver inte gilla mig just nu. Låt det sjunka undan.
-Hur känns det, Nate? -Inget vidare.
Du sköter dig alldeles utmärkt.
Grace?
Hur smakar min muffin?
-Hur är det med henne? -Hon har lugnat sig. Ge mig den där.
Ta en var.
Kom igen!
Vill du se mina?
Helvete...
Jag fick det när jag nös. Jag slant och skar för djupt.
Jag skar nästan av mig hälsenan.
Varför då?
Mamma dog.
Jag fick flytta hem till pappa och...
När man blöder, slipper man oroa sig för andra saker.
Jag hatar den där grejen.
Jag också.
Ta den tid du behöver.
Det är din födelsedag. Grattis!
Hon arbetar här! Hon borde skämmas.
Det gör jag.
En gång till.
Långsammare. Du har ingen taktkänsla.
Jag försöker hålla takten, men det är svårt.
Mase, jag gillar dig skarpt, men du är inte det minsta diskret.
Han tror inte att vi känner till att han och Grace har ihop det.
Jag vet inte vad du snackar om!
Jag heter Nate och står vid grinden. Att komma hit var ett slag på kinden.
Sätt er ned. - Nån har stuckit!
Jayden!
-Grace! -Stanna här. Jag ringer.
Sånt händer. Det är ingen fara.
Jayden!
Inte så fort. Jag spyr snart.
-Håll avståndet. -Okej.
Du får inte röra mig utanför området.
-Får jag gå med dig? -Ja, men jag följer inte med tillbaka.
Då går vi.
Jayden, du vet att du inte får vara här.
Vi är vid pappans hus.
Jag tror inte nån är hemma, men hon gick in ändå. Okej, tack.
Är han inte hemma?
Vill du följa med mig tillbaka?
Okej.
Allt väl?
Då ses vi i morgon.
Vill du höra en berättelse jag har skrivit?
Det är en berättelse för barn, så det finns inga svåra ord.
"Det var en gång långt under havets yta."
"Där bodde bläckfisken Nina."
"Nina var oftast ensam och gjorde märkliga saker av stenar och snäckor."
"Hon var väldigt lycklig."
"Men på måndagen kom hajen."
"'Vad heter du?' sa hajen." "'Nina', sa hon."
"'Vill du bli min kompis?' frågade han." "'Vad måste jag göra?' sa Nina."
"'Inte mycket', sa hajen. 'Låt mig bara äta upp en av dina armar.'"
"Hon hade aldrig haft en vän förut och undrade om det var nåt som krävdes."
"Hon såg på sina åtta armar och tänkte: 'Det gör inget om jag mister en.'"
"Hon gav en arm till sin nyfunne vän."
"Varje dag den veckan lekte de ihop."
"De utforskade grottor, byggde sandslott och simmade jättefort."
"Varje gång hajen blev hungrig, fick han en av Ninas armar."
"På söndagen, efter att ha lekt hela dagen"-
-"sa hajen att den var utsvulten."
"Hon sa: 'Jag fattar inte. Du har redan fått sex armar, men vill ha en till."
"Hajen såg på henne och sa: 'Den här gången vill jag ha dem allihop.'"
"'Men varför?, frågade Nina."
"Han sa: 'Det är det man har kompisar till.'"
"När hajen hade ätit färdigt, kände den sig ledsen och ensam."
"Den saknade nån att utforska grottor och simma jättefort med."
"Han saknade Nina jättemycket."
"Han simmade i väg för att leta rätt på en ny kompis."
Jayden?
Gjorde din pappa dig illa?
Gör han dig illa fortfarande?
Vi kan inte låta henne flytta hem till pappan.
Det kommer inte att ske.
Du var helt fantastisk i dag.
Tack.
Nu äter vi!
Ursäkta mig.
Jag har en sak att berätta-
-men tänker göra det på engelska så jag inte skämmer ut mig mer än nödvändigt.
Jag vill ta tillfället i akt att tacka mamma och pappa.
Jag tror inte att någon här bara ser er som våra fosterföräldrar.
Jag vet inte ens vad det innebär. För mig är ni mamma och pappa.
Jag tror att jag talar för oss alla när jag säger:
"Tack för att ni tog hand om oss."
Ni tog hand om mig när jag var en rädd skitunge.
Jag hade ingen annan, men ni tog hand om mig och visade mig...
...hur det kändes att bli älskad.
Ingen av oss hade stått här utan er.
Kolla in er vackra familj.
Nu skålar vi för vår kung och drottning.
Grattis på 30-årsdagen. Allt gott i mitt liv har sitt ursprung här. Salut.
Vill du gifta dig med mig?
-Menar du allvar? -Ja.
Vem fan ringer på den vanliga telefonen?
Hallå?
Ja. Jag är hennes fästman.
Om det gäller hennes pappa, kan jag ta ett meddelande.
Fan.
Vem var det?
Nån från kriminalvården.
Din pappa kommer förmodligen att bli frigiven nästa månad.
-Vi måste snacka om det här. -Inte nu, Mason.
Det är ingen fara. Jag måste bara arbeta.
Hej.
Marcus fisk dog i går.
Han tror att Luis hade nåt med saken att göra.
Hade han det, då?
Säg att du inte gjorde nåt med Marcus fisk, Luis.
Jag vet inte vad du snackar om.
Jag svär!
Jag beklagar, Marcus.
-Det var inte Luis. -Spelar ingen roll.
Jag skulle vilja vara ensam om det går bra.
Visst.
Säg till om du behöver nåt.
Har ni sett Jayden?
-Jess, var är Jayden? -Pappan hämtade henne i går.
-Jack godkände det. -Skojar du?
-Hur kunde du låta henne åka? -Jen, jag ringer dig sen.
Pappan bad om ursäkt. Det var ett nödläge.
Det hör inte hit.
-Läste du min rapport? -Ja, och jag blev bekymrad.
Men Jayden sa till sin socialassistent att pappan aldrig hade ofredat henne.
Hon är ju livrädd! Vad får ni lära er på universitetet, egentligen?
I hennes hjärna övervakar han henne jämt.
När hon sover, skiter, sitter hos terapeuten...
Han övervakar henne och är redo att slå till. Tror ni att hon skulle medge det?
Hon bad om hjälp, men du skickade tillbaka henne till hajen!
Jag förstår att du är arg, men det hjälper inte att skrika.
Okej, Jack.
Ursäkta, Jack. Ställ in hembesöket tills vi får löst det här.
Jag vet att hon har problem hemma.
Hur vet du det? För att hon läste upp en saga för barn?
Jag jobbar med dem varje dag och i går kväll satt hon bredvid mig och grät.
-Hon försökte berätta det på sitt sätt. -Grace, du är vårdare.
Du ska inte tolka tårar. Det gör terapeuterna.
-Dina terapeuter vet inte ett skit! -Sa hon att pappan ofredade henne?
-Det behövde hon inte göra! -Jo, om jag ska omhänderta henne.
Vilket skitsnack.
Jag har arbetat med de här ungdomarna längre än du.
Jag skulle göra allt för dem.
När jag ser dem i ögonen, skulle jag vilja spöa dem som har ofredat dem-
-men trots att jag känner så, kan jag inte spåra upp dem som gjort dem illa!
Jag kan varken hela deras sår eller anklaga föräldrarna för sexövergrepp.
I synnerhet inte om de är kompisars kompisar?
Det är slutdiskuterat, Grace.
Jen, var var vi?
Sammy?
Marcus?
Marcus, vad gör du i Luis rum?
Luis?
Helvete! - Mason! - Kom och hjälp mig, nån!
Luis, ge mig ditt örngott!
Fort!
Marcus, titta på mig. Det kommer att ordna sig.
Marcus, se på mig.
Varför dröjer det så?
De vet fortfarande ingenting.
-Jag pallar inte med det här. -Grace?
-Vart ska du, Grace? -Jag pallar inte med det här.
Okej, då åker vi. Jag kör oss hem.
Jag vill inte åka hem. Det är inte det jag pratar om.
Jag vet att dagen har varit överjävlig.
-Du vet inte vad jag går igenom nu. -Berätta det, då!
Det är så det funkar. Du berättar, så jag kan hjälpa dig igenom skiten.
Det är mitt jobb. Okej? Men det går inte om du inte släpper in mig.
Det kan jag inte göra.
Jag är ledsen.
Är du ledsen?
Grace, menar du allvar?
Jag har väntat på dig länge och ångrar inte en sekund av det-
-för jag älskar dig så jävla mycket.
Jag har väntat på dig i tre år. Varför litar du inte på mig?
Jag har väntat i tre år på att du ska göra som du predikar för ungdomarna-
-och börja prata om vad som pågår i din skalle.
Kan du inte göra det för min skull?
Vad det än gäller. Prata med mig.
Jag kan inte göra det här.
Jag kan inte gifta mig med dig.
Jag kan inte föda ditt barn. Det går bara inte.
Det går inte.
Vad tänker du göra?
Tänker du göra abort?
Jag har redan bokat tid.
Gör vad du vill. Okej? Jag kan inte göra mer än så här.
Vad gör du?
Är inte det där lite extremt?
Håller du på att bli knäpp?
Förmodligen.
När jag var i din ålder-
-fick jag stå i rätten och berätta för främlingar-
-hur han hade ofredat mig.
Vad han hade slagit mig med, hur han söp sig full.
Hur han tvingade mig att duscha med honom.
Hur han gjorde mig gravid.
Jag såg till att han fick fängelse.
Jag pratade inte om det.
Jag tänkte inte på det...
...förrän jag träffade dig.
Nu vet jag varken ut eller in.
Jag har ett barn i mig, men vet inte vad jag gör.
Jag försökte bara hjälpa dig.
Herregud.
Han älskar livremmen.
-Vilken stereotyp. -Vi måste göra nåt åt det här.
Vi borde slå in skallen på honom när han sover.
Bäst vi drar.
Han vaknar inte av nåt.
Okej, nu är det bäst att vi drar.
De kommer att ställa mängder av frågor. Det kommer att bli jobbigt.
Jag ska inte säga nåt om att du bröt dig in i mitt hus med ett slagträ.
Tack.
Du kommer att bli en jättebra mamma.
Jag sa till honom att det var sista gången jag kom hem.
Att jag vägrade acceptera hans behandling längre.
Han blev förstås rasande.
Jag brydde mig inte.
Förlåt.
Jag menade inte det där jag sa förut.
Jag är bara otroligt förvirrad.
Marcus kommer att repa sig.
Jag också.
Grace, jag vet att du inte vill prata om det här...
...men det här är vårt fjärde samtal och jag vill att du försöker. Okej?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Din pappa blir frigiven om en vecka. Vill du prata om det?
Okej.
Allt väl?
Se på bildskärmen över min axel.
Där. Där är det.
Vänta lite.
-Det är bebisens hjärtslag. -Jösses!
Håll i er nu, för det här är helt otroligt.
-Grace kan bekräfta att det är sant. -Det beror på hur du berättar det.
Det är en historieberättares önskedröm.
-Vad då? -I rättan tid. Jag börjar från början.
För tre år sen hade vi en Liza Green här.
Hon var 17 och äldre än alla andra-
-och, utan att vara nåt pervo, så var hon ursnygg.
Alla killar ville ha henne, men hon hade fullt upp med att plugga.
Hon var smart.
Två veckor innan hon fyllde 18 och lämnade oss-
-fick vi in en 15-årig kille. En tuffing. Tystlåten, men cool.
Han tog det lugnt och kollade läget. Han sa inte ett ord första veckan-
-men under ett boendemöte lite senare-
-sträckte han upp handen, och tittade på Liza Green och sa:
"Du vet inte vem jag är, men jag har kollat in dig"-
-"och du är intressant."
"Synd att vi inte får lära känna varann innan du drar."
-Vilken hallick! Vad sa hon? -Ingenting.
Ingenting. Det blev så pinsamt att jag inte stod ut.
Hon drog och de andra retade honom i ett år.
-Det suger. -Nej, han brydde sig inte.
Han visste nåt som ingen annan visste.
-Vem var det? -Marcus.
-Jag har aldrig hört det här. -Vänta, det blir bättre.
Grace och jag köpte kaffe på Ronny's i morse.
Vi såg Marcus sitta ensam vid ett bord.
-Hur hade han det? -Jättebra.
-Han smuttade på en cappuccino. -Dricker Marcus cappuccino?
Vi pratade om vad som hänt. Han berättade om sitt nya jobb-
-och hur mycket dricks han får. Han ska börja plugga.
Jag hade aldrig hört Marcus prata så mycket. Aldrig någonsin.
"Vad är det med honom? Är han nervös för nåt?"
Då såg jag att det stod en cappuchino till på bordet bredvid honom-
-och då, precis som i en film, öppnades toadörren-
-och ut kom Liza Green.
-Var det en dejt? -Deras femte.
Så fort hon satte sig blev han knallröd. Supergenerad.
-Det var så sött. -Ja, jag höll på att pissa på mig.
-De såg så lyckliga ut ihop. -Ja, verkligen och...
Då var det dags igen.